Numele meu este Edward.
Până acum, ai uitat totul despre mine.
Dar trebuie sa asculți cu mare atenție ce am să îți spun.
Mai întâi, sună-ți nevasta și spune-i că nu vei ajunge la meciul de fotbal.
Viața ta este în joc.
Paris, Franța.
Cu 48 de ore în urmă.
Traducere și adaptare: Felixuca Nifty Subtitles Team (c) www.niftyteam.ro
Schimbul are loc chiar acum.
Îi supraveghez.
Ar fi bine să ai dreptate.
În seara asta dăm mai mult decât primim.
Era calea cea mai rapidă să anunț KGB-ul că sunt în Paris.
Trebuia să mă asigur că Natasha va fi aici.
Adu-o aici, Edward.
Nu mai trebuie să îți spun că e singura care te poate duce la pietre.
Trebuie să închid, Mavis.
Te-am trezit?
Nu te-am văzut niciodată dormind.
Nu-mi place să dorm.
Nu când sunt treaz.
În dosarul tău scrie că suferi de insomnie.
Ce mai scrie în dosarul meu?
Nu multe...
Având în vedere că îl scriu de zece ani.
Instructorii mei spun că ești ori foarte simplu ori foarte complicat.
Tu ce crezi?
Cred că ești cel mai apropiat "prieten" pe care l-am avut până acum.
Ce zici, Edward?
Sunt fata visurilor tale?
Eu nu visez.
Ești un ticălos.
Nu ne cunoaștem cu adevărat.
Nu lăsa ca un act de înșelăciune să devină o autoamăgire.
Îl caut pe Uzi Kafelnikof.
De ce vrei să faci o asemenea prostie?
A luat ceva ce nu îi aparține.
Cunosc sentimentul.
Oricum, dacă îl cauți pe Uzi,
nu ai nevoie de ajutorul meu.
Mai devreme sau mai târziu, Uzi te va căuta pe tine.
Bună.
Am nevoie de un semnal de trezire la ora 07:00.
Nu, nu doresc mic-dejun.
Dar vreau să mi se facă curățenie în cameră.
Îmi poți spune la ce oră trebuie eliberată camera?
Puteți aranja să mă ia o mașină mâine dimineață?
Asta e meseria.
My Own Worst Enemy Sezonul 1 Episodul 1
Grand Avenue 5210 S Los Angeles
Cine câștigă?
Eu.
Nu e un costum prea rău.
Cred că le cumpără direct de pe raft.
Ce s-a întâmplat în Franța?
Dumnezeu a creat cel mai frumos loc de pe Pământ.
Pe urmă a pus acolo francezii ca să echilibreze lucrurile.
Lasă-l pe Dumnezeu. De ce te-am trimis pe tine acolo?
Ți s-a zis să o aduci aici.
Mi s-a zis să o aduc dacă pot.
Ai petrecut tei ore făcând sex cu ea.
Spune-mi, Edward,
în ce punct situația a scăpat de sub control?
Imediat după ce a ucis patul.
Era cea mai bună legătură cu Uzi.
Nu ai fi făcut-o să vorbească.
Nu-mi spune mie ce nu aș fi făcut.
Ai lăsat ca sentimentele să stea în calea unei misiuni.
- Ce? - Eu cred că ai sfidat un ordin direct
ca să salvezi un subiect pentru care ai sentimente de la tortură.
Vorbești prostii, Mavis.
Nu simt nimic pentru ea.
Voiam doar să mi-o trag.
A trecut ceva vreme de când nu am mai ieșit.
Există un motiv pentru care...
Scuze că vă întrerup.
O să întârzie dacă nu ne mișcăm.
Cum a fost în Paris?
Nu ne mai lasă să fumăm.
Următorul lucru, nu o să mai fie nepoliticoși.
Bun sosit la Noua Ordine Mondială.
- Cum a fost misiunea? - Am ucis-o.
- Te simți bine? - Depinde.
Angels au bătut White Sox?
8 la 7 în LA.
- Ai migrene? - Nu.
Ai probleme de continuitate? Vânătăi, răni de glonț sau de cuțit?
Nu, nu. Așteaptă.
- M-am tăiat când mă bărbieream. - Unde?
- Sunt bărbie, la stânga de centru. - Am înțeles.
Trebuie să-și amintească de vreo conversație cu soția?
Ea îi spune că face sex cu slujba lui.
Pregătesc întrerupătorul la distanță.
Inițiez fluxul memoriei.
Și ce aventuri captivante a avut în această călătorie?
O conferință în Akron.
A mâncat la un bufet suedez.
A dat mâna cu niște oameni cu numele scrise în piept.
S-a uitat la hotel la niște filme porno.
Cu fete.
A ajuns în avion lângă un grăsan care sforăia.
Un zbor liniștit.
Tăietura de la bărbierit.
Spuneai că e pe partea stângă sau dreaptă a bărbiei?
Am zis că la stânga.
Ești gata să adormi?
Contează?
Noapte bună, Edward.
Bună dimineața. TRANSFER COMPLET.
Henry, ai întârziat. Cum a fost în Akron?
O cameră plină de străini. Dar aveau un bufet bun.
Cum a fost zborul?
Un tip a sforăit tot timpul.
Și-a pus capul pe umărul meu.
Cred că sunt rănit emoțional.
Sunt sigură că doctorul va dori să audă despre asta.
- Te vezi cu ea după-amiază. - Nu.
- O placi. - Nu o plac.
Nu o displac. E o femeie foarte deșteaptă.
Deșteaptă?
Sigur toți bărbații ar descrie-o așa pe Dr. Skinner.
Doar pentru că Dr. Skinner e o femeie atrăgătoare
nu înseamnă că mă gândesc la ea în felul acela.
"Amor tânăr"...
Aia era franceză.
Da, asta se vorbește în Franța.
Ce? Ce am spus?
Mi-am amintit un vis foarte ciudat.
Eram paralizat,
un fel de spectator în propriul meu trup.
Detașat.
Puteam auzi, vedea, simți.
Dar nu putem vorbi și nu mă puteam mișca.
Unde erai când ai avut visul ăsta?
Când m-am culcat, eram într-un hotel în Akron, Ohio.
O spui cu ezitare de parcă, la un moment dat, ai plecat?
Mi-a spus Edward.
Tu ai vise în care oamenii ți se adresează cu un alt nume, doctore?
Să rămânem la tine, Henry.
Mi-ai spus întotdeauna că tu nu visezi.
Și tu ai zis că toți visează, chiar dacă nu își amintesc.
E adevărat.
Nu și pentru mine.
Am încercat să privesc acest lucru ca pe un puzzle.
Rezolvi orice puzzle începând cu ceea ce știi sigur.
Și ce știi sigur în cazul ăsta, Henry?
Noaptea trecută, am fost în Paris.
Într-un hotel frumos, cu o femeie frumoasă.
Știu ce gândești, doctore.
Dar nu am inventat femeia aceasta.
Deci ai văzut-o pe holul hotelului din Akron.
Ai văzut-o la cină. Era la conferință.
Am intrat pe net. Am căutat hotelul,
Chateau Lyonnaise,
Rue Saint Anne nr.23.
Este un loc real și asta e adresa lui.
Când ai fost ultima oară în Paris?
Nu am fost niciodată în Paris. Am verificat pe pașaport.
Poate ai văzut un film.
Am găsit astea în buzunare.
Tu aduci vreodată acasă suveniruri din vise, doctore?
Bună!
Hei, tu.
Bună, tată.
Ce e asta? Sunt plecat de două zile
și primesc doar un "bună, tată"?
Păi pleci pentru două zile foarte des.
Mi-a fost dor de tine.
Mamă, ce zici de Marele Canion?
Stai o clipă.
Parcă ne înțelesesem să mergem la Washington.
Despre ce vorbim?
Despre vacanța în familie.
Ruthy, credeam că e un secret.
V-am auzit pe tine și pe mama.
Ne-ai auzi?
Ascultă, vacanțele costă o grămadă de bani.
Ai primit o mărire de salariu.
Ești un mic spion.
Nu îi spune așa.
Nu mă deranjează. Îmi place.
Mărirea aceea a fost costul ajustării stilului de viață.
Să mă obișnuiesc cu traiul împreună cu doi copii foarte scumpi.
Mama e cea care e dependentă de pantofi.
- Ajut-o să pună masa. - Bună idee, fiule.
- Cum a fost în Akron? - Ah...
Am avut probleme cu somnul.
Am visat urât.
Îmi pare rău.
El e Tony.
De ce sunt treaz? Mergem undeva?
Sistemul spune că dormi.
Păi tu pe cine o să crezi?
E imposibil.
Care este protocolul pentru așa ceva?
Nu există protocoale pentru lucruri care nu se întâmplă, Edward.
Trebuie să te culci la loc.
Uite, avem niște reguli.
De ce nu mă lași o oră să mă uit la știrile din baseball
și nu-i voi spune lui Mavis că joci World of Worcraft
pe serverul ei de miliarde de dolari?
Bine.
Ai fix o oră.
O sun pe Mavis Heller.
Alo?
Avem o problemă.
Să inițiez protocoalele terminale?
Nu.
Henry.
Tom Jr. spune că puștiul tău a bătut alt copil ieri seară.
Îmi pare rău că nu am văzut asta.
Nici tu nu erai acolo?
Nu am fost lângă el nici măcar cât să-mi spună despre asta.
Mi-a dat mesaj. Încerc să ajung la zilele lui de naștere.
Bună dimineața, Sophie.
Doamne, i-aș "pune" microfoane ca unei linii telefonice a mafiei.
Nu ai face asta.
Nu aș face asta.
Angie crede că mă culc cu slujba mea.
Povestește-mi.
Fetița mea de trei ani îi spune oricărui tip pe care îl vede "tati".
Crezi că o să iasă bine?
Și în fiecare an, mă duc în biroul lui Brantley și îi spun că demisionez
și în fiecare an plec de acolo cu o mărire sănătoasă de salariu.
Ceea ce-mi aduce aminte că îmi dau demisia săptămâna viitoare.
Au nevoie de tine în Albany. Brighton are probleme.
În câțiva ani, când copilul tău o să se urce în clopotnița campusului
trăgând cu pușca în studenți,
strigând că tatăl lui nu a fost niciodată alături de el,
amintește-ți: ți-am zis eu.
Zborul e la ora 06:00. Stai la Marriott.
- Trebuie să îmi sun... - Am sunat-o deja pe Angie.
Ai zis că îi ești dator cu o întâlnire.
Mulțumesc. Părea supărată?
Nu pe mine.
Spivey e în "cutie".
Cu cine vorbești?
De fiecare dată mă întrebi asta.
Edward Albright.
Chiar îl trimiteți pe Raymond după Uzi.
Îl trimit pe Raymond după pietre.
Uzi Kafelnikof este un obiectiv secundar.
Raymond știe să respecte ordinele.
E vorba despre Paris?
E vorba că ești implicat emoțional în cazul ăsta.
Uzi a pus un preț pe capul tău.
- Zece milioane. - Serios?
Și o ia personal.
I-ai ucis femeia.
Trimite-l pe Raymond după pietre. Eu îl vreau pe Uzi.
Edward, de asta mă temeam.
Înțeleg, Mavis.
Pietrele au întâietate.
Dar asta este important pentru mine.
Nu mă dezamăgi.
Niciodată.
Districtul Ochakovo Moscova.
Ținta e în raza vizuală. Ai pachetul?
Negativ, Avenger.
Îl am în vizor.
Respectă obiectivul primar.
Îl am în vizor acum.
Nu acționa, Avenger.
Avenger, alertă roșie.
- Ce? - Repet. Roșie.
Nu trage.
Cine ești? Unde ești?
Avenger.
Mă cheamă Henry.
Pleacă de acolo!
Te rog. De ce faceți asta?
Ce dorești? Nu înțeleg ce spui!
Ce e asta? Ți-am spus să îl urmărești, nu să îl atingi.
Uzi, ne distrăm și noi.
Să îți văd arma.
Împușcă-l.
Nu, Lexei, nu!
Bine.
Acum ne-am distrat cu toții.
Lăsați-mă cu vechiul meu prieten.
Îmi pare rău, Edward. Asta nu trebuia să se întâmple.
Pe vremea mea torturăm oamenii pentru informații, nu din plăcere.
Ticălos norocos.
Eu dau vina pe jocurile video.
Nu știu ce spui. Eu vorbesc engleză.
- Engleză. - Engleză.
Engleză.
Am avertizat-o pe Natasha să nu te subestimeze, Edward.
Nu mă cheamă Edward.
Recunoști astea?
Nu.
Nu știu de ce sunt aici.
Nu știu ce vrei.
Nu... nu cunosc niciun Edward.
Pe mine mă cheamă Henry.
Henry Spivey.
Sunt cetățean american.
Faceți o groaznică greșeală!
Și tu ai făcut o mare greșeală.
Ultima oară când ne-am văzut.
Ai încercat să mă ucizi încet.
Nu crezi că mi-aș aminti așa ceva?
Nu crezi că eu aș face-o?
Cei care nu reușesc să învețe din trecut,
Edward...
mor.
Ticălos noro...
Ce naiba se întâmplă?
Cine ești?
- Mă poți auzi? - Da!
Fă exact ce îți spun.
Ia servieta. Rămâi în spatele meu.
Nu-i da drumul.
Rămâi aproape de mine.
Jos!
Rămâi cu mine.
Jos!
Ai grijă la servietă.
Haide, să mergem!
Jos! Jos!
Treci în camion.
Tom?
Da, îl am pe Spivey și pachetul.
Negativ. Ținta e în libertate.
Venim spre locul de extragere.
Ce naiba?
Ce se întâmplă?
Aia era rusă?
Ce, suntem în Rusia?
Tom! Te rog, vorbește cu mine, Tom!
Nu mă cheamă Tom.
Tot nu pricep.
Suntem prieteni de zece ani.
Jucăm golf împreună.
- Am fost la nunta ta. - Era altcineva.
Haide, Tom!
Nu mă cheamă Tom. Ci Raymond.
Bine? Poftim.
Acum taci.
Trebuie să dau un telefon.
Pe cine vei suna?
Pe soția lui Tom Grady.
- Ce? - Ascultă, dacă scoți vreo vorbă,
dacă respiri prea zgomotos, va trebui să te lovesc.
Tare.
Nici eu nu vreau să mai petrec o noapte în Cleveland.
Îmi va fi dor de mama ta. Doar că nu o voi vedea.
Mă voi întoarce înainte să îți dai seama că am plecat, iubire.
Da. Știu.
Și eu te iubesc.
Pupă-i pe copii din partea lui tati.
Pa.
Îmi pot suna soția?
Nu, nu îți poți suna soția.
Cine era?
Transportul nostru. O să luăm un avion din Kuusamo.
Nici nu știu unde e asta.
E în regulă. Mergi în spate.
Pornește-o! Haide!
Nu trebuie să facem asta.
O să te caute la graniță.
Și dacă ți se întâmplă ceva?
Te vei sufoca și vei muri. Vei agoniza.
Aeroportul Internațional din Los Angeles.
Raymond.
Cine naiba sunteți voi?
Și de ce mă aflu aici?
Asta este întrebarea momentului.
Scuză-ne, Raymond.
Cine e Edward?
Suntem aceeași persoană?
Asta numim noi, existențialiștii, o prostie.
Nu pot să cred că voi spune asta.
M-ați spălat pe creier?
Spălarea pe creier se face doar în filme, Henry.
Noi am generat o identitate divergentă adormită
într-o porțiune separată a lobului temporal median,
creând o personalitate dublă.
Cum mi-ați putut face una ca asta?
Participarea la program s-a făcut pe bază de voluntariat.
Nu m-am oferit voluntar.
Așa este.
Edward a făcut-o.
Ce?
Edward Albright s-a născut pe 15 martie 1969 în Spokane, Washington.
Henry Spivey s-a născut în urmă cu 19 ani chiar aici.
Nu am făcut experimente pe tine, Henry.
Tu ești experimentul.
Districtul Garment Los Angeles
Bun sosit acasă, Henry.
Asta nu e casa mea.
Soția ta nu te așteaptă până mâine.
Ne-am gândit să stai aici,
să ai ocazia să te gândești la toate astea.
Știu că e mult de acceptat.
Deci el a vrut să facă asta? Edward...
A renunțat cu bună-știință la viața lui.
Și-a dat viața pentru o cauză.
De ce?
Și eu l-am întrebat același lucru pe Edward.
A zis "Pentru a dovedi existența liberului arbitru"
"o persoană trebuie să facă ceea ce nu își dorește".
Nu are sens.
Ba da, dacă l-ai cunoaște pe Edward.
Știi, despre existența locului ăstuia
am aflat abia anul trecut.
Edward este diferit de ceilalți.
Are secrete.
Câți alții mai sunt?
Odihnește-te.
Vom afla ce nu a mers bine și vom rezolva.
Vom pune totul la locul său.
Știu că e târziu.
Voiam doar să îți aud vocea.
Bine.
Îți amintești când ne-am cunoscut, nu?
Desigur. De ce?
Da, te-am întrebat dacă vrei să bei ceva.
Ai zis că deja ai ceva de băut.
Am zis "Îți pot da banii înapoi pe băutura ta", nu-i așa?
A fost exact așa, nu?
Desigur. De ce întrebi asta?
Pari așa de trist.
Cred că...
Într-adevăr sunt trist.
Îmi pare rău că te-am trezit.
Ce tâmpit.
Mulțumesc.
Acum o poezie.
Trandafirii sunt roșii, violetele sunt albastre.
Am o personalitate dublă și eu la fel!
Tipului îi place baseballul.
Nu.
Edward Albright Obiecte Personale.
Edward Albright conduce echipa Huskies în Cupa Statelor.
Cuplu moare într-un tragic accident de mașină.
Necrologul lui Edward Albright.
Am câștigat Medalia de Onoare.
Mavis, asta nu pare să fie Rusia.
Henry s-a trezit când erai la Moscova.
Raymond l-a salvat.
Îi voi trimite lui Raymond o prăjitură.
Ce naiba se întâmplă cu mine?
Tony efectuează o serie de diagnostice la distanță.
Cine altcineva mai știe?
Tony, Raymond și eu.
- Și servieta? - E la mine.
- Uzi? - Încă mai respiră.
Uzi și-a pierdut pietrele.
Sigur va veni să le caute în curând.
Dacă Henry a vorbit la Moscova, suntem o țintă ușoară.
Ai vreun plan legat de problemele mele cu somnul?
Sau ar trebui să mă uit peste umăr după Raymond?
Henry primește mâine o mărire de salariu.
Se întoarce la felul în care l-am făcut.
Henry, tu ești?
Cine altcineva?
Când ai sunat mai devreme păreai așa de trist.
Am doi copii superbi.
O soție frumoasă.
Ce motiv aș avea să fiu trist?
Henry.
Mami.
Henry.
Miroase minunat. Ce se întâmplă?
Ți-am pregătit mic-dejunul.
Ăsta nu e un mic-dejun. Este un festin.
Așa este.
Doar ca semn de mulțumire și...
un "oau" pentru noaptea trecută.
Ce s-a întâmplat noaptea trecută?
Ce nu s-a întâmplat noaptea trecută?
Mamă, haide!
Vin. Vin!
Bine, mănâncă repede sau vom întârzia.
Ne vedem la meciul de fotbal.
Pa.
Nu-mi atinge mașina! Niciodată!
Ticălosule. Te-ai culcat cu soția mea?
Bune, amice.
Tom?
Cine altcineva?
Astăzi te miști cam încet?
E o dimineață din-alea...
Da? Cum a fost în Albany?
În Albany?
Tipule... Brighton?
Problema?
Trezește-te.
Da, da, Albany. A fost...
De unde ești tu, Tom?
Din Omaha.
Părinții tăi încă mai locuiesc acolo?
Nu. Au murit când aveam doi ani.
Nu știam asta.
Scuze.
Și părinții tăi?
Ei...
Au murit într-un accident de mașină.
Raymond.
Părinții tăi nu au murit într-un accident de mașină, Henry.
Părinții lui Edward Albright au murit în accident de mașină.
Bună dimineața, Raymond.
Te cheamă Henry Spivey.
Lucrezi la 33.
Ești consultant strategic în management.
Ești coleg și prieten cu un tip pe nume Tom Grady.
Mama ta a murit într-un incendiu. Nu ți-ai cunoscut vreodată tatăl.
Când mă vezi să îmi spui Tom.
Dacă auzi pe cineva strigându-te Edward,
ignoră-l.
Și dacă te întreabă cineva cum a fost în Albany,
ar fi bine să ai un răspuns de dat.
Nu întreba oamenii despre părinții lor morți.
Nu fixa chipurile celor din birou, întrebându-te cine sunt.
Altfel, cineva va fi rănit.
Să mă ajute cineva!
Îți putem șterge amintirile sau te putem ucide.
E clar?
Ce îmi veți face?
Te vom repara.
O să te băgăm în pat și îl vom trezi pe Edward.
Și apoi, când te vei trezi,
vei fi doar Henry Spivey.
Te rog să nu îmi faci asta.
Poate... te-aș putea ajuta!
Vorbești 13 limbi străine?
Îți poți ține respirația cinci minute sub apă?
Pentru că Edward poate.
Și dacă nu vreau să uit?
Vreau ca viața mea să fie reală!
Nicio grijă, Henry. Vei crede că e reală.
Nu se poate!
Bună, dragă.
Nu mi-am dat seama cât este ceasul.
Meciul de fotbal.
Mă duc sus să mă schimb. Ne vedem acolo.
- Te pot ajuta? - Edward.
Mă cheamă Henry.
Așa îmi tot repeți.
Prinde-l.
Ai o casă frumoasă, o familie minunată.
Așa că sper să ne rezolvăm obiectivele înainte să se întoarcă.
Ce faci cu mâinile? Fă-ți un sandwich.
Are maniere foarte proaste.
Acum... îți voi pune întrebări.
De fiecare dată când mă minți îți voi executa câte un membru al familiei.
Dă din cap dacă mă crezi.
Bine.
Bandă adezivă.
- Fac orice îmi spui! - Taci, taci, taci.
- Îți amintești de mine? - Nu!
Nu ne-am mai întâlnit?
Nu, ți-am zis, nu știu cine...
Doamne!
Minți.
Nu cunosc niciun Edward! Mă cheamă Henry!
Henry Spivey!
Da, asta e vocea mea, dar nu știu...
Nu știu... nu cunosc niciun Edward! Cine e Edward?
Edward e un tip foarte periculos,
dar cumva... tu ești el.
O să se termine foarte urât pentru tine dacă nu îmi înapoiezi servieta.
Ce servietă? Ți-am spus deja că nu cunosc niciun...
Pari să fii un tip deștept, Henry.
Acum să ne prefacem că sunteți doi tipi deștepți.
Ce ar face celălalt tip deștept cu servieta mea?
Nu știu!
Doamne!
Trei, doi...
Stai!
Lasă-mă să mă gândesc! Lasă-mă să mă gândesc!
Bine, bine.
Gândește!
În regulă, să zicem că sunt două persoane.
Să zicem că sunt două persoane.
- Henry. - Să zicem că sunt două persoane.
Henry! Ce faci?
Orice puzzle se rezolva plecând de la lucrurile cunoscute drept adevărate.
Bine, ce știi că e adevărat?
Sunt doi oameni.
Mi-am făcut plinul ieri.
De dimineață rezervorul era gol.
Am verificat dacă e spart. Nu era.
Asta nu e lopata mea. Nu e nici GPS-ul meu.
Deși am folosit unul la fel în tabără cu fiul meu.
Poate pot extrage coordonatele, să văd cine l-a folosit ultima oară.
Am găsit.
Poate că Edward ți-a îngropat servieta.
Să mergem într-o plimbare.
Cum este oare
să ai doi oameni care ocupă același trup,
dar care nu pot niciodată să se întâlnească ori să comunice?
Adu-i niște apă.
Îl cunosc pe Edward de vreo zece ani.
L-am studiat căutându-i vreo slăbiciune.
Și când am ajuns la concluzia că este invulnerabil,
te-am cunoscut pe tine.
Vrei să îți povestesc despre umbra ta... Henry?
Păi...
Dacă ar trebui să îl descriu pe Edward în vreo mie de cuvinte sau mai puțin,
aș spune că este un psihopat.
Așa trebuie să fie dacă tu îl consideri astfel.
Atins. Dar să nu mă înțelegi greșit.
Edward este ultimul dintr-o specie pe cale de dispariție.
Este un... artist.
Dar...
Bine. Sapă.
Și dă-i-o încet prietenului meu.
Bine. Scoate-o de acolo.
O va deschide. Și dacă are vreo capcană,
cred că va trebui să conduc singur mașina acasă.
Ai un angajat foarte loial.
Nu vorbește engleză.
Deschide-o.
Și iată-le.
Sunt și morminte mai rele, să știi.
Nu ascunzi nimic pe mânecă?
Serios?
Ești doar un om căruia îi pasă mai mult de familia sa decât de sine însuși.
Păi o să-i spun soției tale înainte să moară.
Aveam o înțelegere.
Dacă îți dau pietrele lui Feinburg, îmi lași familia în pace.
Am mințit.
Nu ți-am zis niciodată că se cheamă pietrele lui Feinburg.
Aveai dreptate.
Edward și cu mine nu ne putem întâlni.
Dar putem comunica.
Voia să îți transmit un mesaj.
Dosvidanya.
Bună, dragă.
Nu mi-am dat seama cât e ceasul. Meciul de fotbal.
Mă duc sus să mă schimb. Ne vedem acolo.
Bine, pa.
Mă cheamă Edward.
Până acum ai uitat deja despre mine.
Dar trebuie să asculți cu mare atenție ce am să îți spun.
Mai întâi sună-ți soția și spune-i că nu vei ajunge la meciul de fotbal.
Viața ta e în joc.
Nu avem timp să fii șocat, Henry.
Oamenii aceia vin după tine să te ucidă.
Și vor reuși dacă nu faci exact ce îți spun eu.
Sunt sigur că ai un milion de întrebări.
Dar acum trebuie să știi doar două lucruri.
Ăsta e un GPS.
Va fi în spatele mașinii tale.
Înăuntrul GPS-ului
este un detonator.
Acum urmează partea amuzantă.
Edward.
Mai fură tu de la mine...
Zilele când te apăram s-au terminat, Edward.
Sunt Henry.
Da.
Ți-am folosit pietrele ca momeală.
Te-am subestimat, dle Spivey.
Se întâmplă des în ultima vreme.
Trebuie să recunosc că îl imit bine pe tip.
Și dacă nu mă puteți "repara", ce se întâmplă?
Sincer nu știu, Henry.
Lasă-ne timpul să ne dăm seama.
Mașina ți s-a stricat. Programul tău este compromis.
De ce nu l-ai ucis pe Edward?
De ce îl aperi?
În locul tău, mi-aș face mai puține griji cu motivul pentru care mai sunt în viață
și mai multe cu modul în care să rămân așa.
Și legat de subiectul morții și vieții,
aș face absolut orice pentru a apăra acest program.
Dacă i-ai spus cuiva,
dacă ai tras vreun semnal de alarmă,
îți sugerez să retractezi totul.
Aveai dreptate cu visul.
Parisul? Fata?
Da.
Era doar un vis.
Așa că nu trebuie să mă internezi pentru asta.
Nu-ți face griji.
Am propriile mele probleme cu asta.
Henry.
Dar cutia de chibrituri?
Chateau Lyonnaise este un hotel din Paris...
și din New York, Chicago, Boston.
Sigur am fost într-unul dintre ele.
Probabil am luat cutia de pe undeva.
Când îți duci viața călătorind, lucrurile încep să se amestece.
Știi, visele pot fi o manifestare a subconștientului.
De ce te-a purtat al tău în Paris?
Cred că la vârsta mea începi să te întrebi:
"Asta e tot"?
"Asta e viața mea"?
O soție, doi copii, casa, serviciul.
O vacanță de două săptămâni, planul de pensii.
Și?
Nu e viața prea rea.
Bine.
Nu pot să cred că îmi las un mesaj mie însumi.
Asta este...
Totuși,
ieri am aruncat în aer doi tipi în mijlocul deșertului.
Tu probabil ai numi asta o zi de marți obișnuită, nu?
John Lennon a spus
că viața este ceea ce ți se întâmplă cât ești ocupat cu alte planuri.
Aș adăuga că...
viața este ceea ce ți se întâmplă
când personalitatea adormită din adâncul tău
este ocupată lucrând pentru
o organizație guvernamentală strict secretă cu un sediu subteran.
Sunt multe de acceptat.
Am foarte multe întrebări.
"De ce", fiind cea mai importantă.
Pentru că ceea ce au pățit părinții tăi...
câți alții mai sunt ca noi?
E ciudat că nu ne putem întâlni niciodată.
Nu îți pot mulțumi niciodată că mi-ai salvat viața...
viața ta...
viața noastră.
Mulțumesc.
Într-o notă separată,
este o diferență majoră între a călări mașina cuiva
și a călări nevasta cuiva.
Pentru început...
Subtitrare de Felixuca Nifty Subtitles Team (c) www.niftyteam.ro Comentarii pe www.tvblog.ro